Načasoval a přeložil Lorsson
- Klapka. - Akce.
Proč myslíš, že se ti to stalo?
Myslíš tím, proč se dobrým lidem dějí špatné věci?
To je ta otázka, že?
Proč nám?
To je to, co by každý chtěI vědět.
Přestěhoval jsem se do domu, protože jsme to tehdy potřebovali.
Nežádali jsme o to a nezasloužili jsme si to.
Faktem je, že nevím, proč se nám to stalo.
Byli jsme normální rodina jako každá jiná.
Doktoři nevěřili
že přežije a každý, kdo má nemocné dítě,
porozumí pocitu, kdy se vám zdá, že je ztrácíte...
a něco je k sobě táhne z druhé strany...
Což je to, co se přesně dělo v tom domě.
Bože, prosím, ať netrpí.
Prosím, ať to zabere.
Slyším tě.
Mluvíš k sobě, to je první známka šílenství.
Nemluvila jsem se sebou, ale s Bohem.
No, vyhrožování nadpozemským bytostem, to není moc dobré.
Nevyhrožovala jsem mu.
Jen jsem mu dávala najevo, jak moc pro mě znamenáš.
Musíš zastavit, mami, budu zvracet.
Vtipné.
Ne, fakt. Je mi špatně.
Hlavně se nedívej mami, jsem v pohodě.
Budu první!
Ahoj mami. Proč musíš být pořád první?
- Dobré ráno. - Dobré.
Neslyšel jsem tě přijít, kdy ses vrátila?
- Asi ve čtyři. - No nazdar.
Vím, že je to daleko, ale trvalo to osm hodin?
To chceš vědět, kolikrát jsem stavěla, aby mohl zvracet?
Bože.
Jak je mu teď?
Asi lépe. Spí.
Postarám se o snídani, jdi se vyspat.
To je v pořádku, Wendy mi pomůže,
a já jsem ještě nabuzená z řízení.
- Dobré ráno. - Ahoj.
- Nezlob se za ten chaos. - U mě doma je to ještě horší.
- Vezmi to hladovcům. - Dobrá.
Tohle se mi nelíbí. Jednou v noci usneš za volantem.
Kéž bychom se tam mohli přestěhovat.
A jak si to představuješ? Platit hypotéku a ještě nájem?
Teď, když jsme si ještě přibrali Wendy a Mary?
Jedna je jako chůva a druhá je učiněný andílek.
To vím.
Ale poslední penci jsme investovali do podnikání.
- Neplánovali jsme... - Nikdo neplánoval mít dítě s rakovinou.
Víš, že takhle jsem to nemyslel.
Vím.
Asi máš pravdu. Uděláme to tak.
Pronajmeme si něco v Connecticutu blízko nemocnice.
Ale co budeš dělat ty? A jak to zvládneme finančně?
Budu dělat i o víkendech.
Seženu další zástavu, abychom dostali další hypotéku.
Zvládneme to, viď?
Určitě.
Nemocnice Svatého Michaela Goatswood, Connecticut 27.6.1987
- Tak zatím. - Ahoj.
Jeho kůže může být popálená a rudá,
můžou se objevit puchýře, jako od sluníčka.
Dnes dvakrát zvracel.
To je následek toho, jak buňky odumírají a zase se vytváří.
V podstatě jsme začali válku v Mattově těle,
- a jedna z bitev právě začala. - Toho se bojím.
Kvalifikoval se ale do této léčby, Sáro, což je úspěch.
Udělala jste dobře, že jste ho sem přivedla.
Já vím.
Nechci vás zdržovat. Kolik žádáte?
Dám vám první měsíc zdarma, když to nebudu muset zatloukat.
Potřebuje jen lásku, péči a dobrou rodinu, aby to tu zase ožilo.
- To jsou přesně moje děti. - Co bychom si bez dětí počali?
Je dokonalý. Přesně to potřebujeme.
Je prostorný, cena přiměřená...
Kde to má to nějaký háček?
No,
ten dům má v sobě historii.
Viděla jsem jeden, který byl skoro dokonalý,
ale
nebyl.
Říkal jsi, že máš třesavku, ale ne, že chceš zvracet.
Doktor říká pacientovi: "Mám pro vás špatné zprávy".
Máte rakovinu.
A také máte Alzheimra.
Pacient odpoví:
"Alespoň nemám rakovinu".
Alespoň zase nepřijdeš o vlasy.
No to je tedy výhra.
Přinesl jsem matrace, můžete si je dát na podlahu.
Nevím, jak vám poděkovat.
To nic, nemusíte děkovat.
- Tady jsou klíče. - Díky.
- Je zatopeno? - Ano, je tam teplo.
Zabydlete se, postarám se o tohle.
Víš, bylo mu hodně špatně.
A líbí se mi to tady. Přesně to potřebujeme.
Musela jsem se rozhodnout a ty jsi tu nebyl.
Bylo mu moc špatně, nezvládl by další míli.
No skvěIý.
Haló.
Jsi v pořádku?
Jo, jen špatný sen.
Dobře.
Tohle nabízí dům. Vsadím si, že si dáš.
Vypij to.
Nejsou tak špatné.
- Tak na zdraví. - Překonáváš se, co?
Pila jsi to někdy?
No jo.
Matte?
Našel jsi ložnici?
Jo našel.
Nebo spíš ona mě.
Jak to myslíš, vybrala?
- Nevím, je to divný. - Nechápu, o čem to mluvíš.
Takže která ložnice?
Tady dole?
Ne.
No tak... je to hezký, v pohodě,
má to samostatnou koupelnu, nikdo mě nemusí poslouchat.
Zlato, nemusíš se nás stranit.
Fakt, že mě každý uslyší zvracet, mi spíše přitíží.
- Co tam asi je? - Nevím.
Hej! Je někdo doma?
Vyděsil jsi mě.
- Haló! - Jsme dole.
První nahoře si vybírá první pokoj!
Mary, počkej, až vám teta Sára a strýček Peter určí pokoje.
Mary!
To je zvěř!
- Pozor, pozor! - Mám to. Mám to.
Nesložím se z toho, že ponesu lampu a prázdnej kufr.
To jsem nemyslel.
MěI jsem strach, že poškrábeš auto.
- Pokračuj. - Dobrá.
No, je tu trochu tma, ale taky jsem byl v pubertě.
Co je tady?
Nevím. Nejde to otevřít.
Dveře nejdou otevřít.
Možná to uzamkli jako sklad.
Pokoje pro Billyho
a Mary.
A tohle
je skvěIý pokoj pro tebe.
- A proč myslíte? - No, má skvěIý výhled,
hodně místa,
a velký šatník.
- Páni. - Líbí? - No jasně.
Pořád nevím, proč chceš být tady dole.
- Mami! - Copak?
Jsi v pořádku?
Jo, jen díky za uklizenej pokoj.
To je v pořádku.
- Proč jsi dala zpátky talíře? - Co?
Vyndala jsi talíře a teď jsou zase zpátky.
Ani jsem se jich nedotkla, zlato.
Jsi v pořádku?
To je moje chyba. Neměla jsem...
- Jsou moc těžké. - To je dobrý. Nepustila jsem je.
Jak se to stalo?
ViděI jsem je tam a...
- Víš, co řekl Dr. Brooks. - Vím, co Dr. Brooks řekl, jasné?
Řekl, že pokud budu mít vidiny, tak to přestanou zkoušet.
- A máš...? - Nemám... vidiny.
Jsem jen unavený. Vzpomínám si,
že jsem dal nádobí moc blízko kraje.
Řekl bys mi, kdyby se něco takového dělo, slibuješ?
Jo, slibuju.
Omlouvám se za to nádobí.
To nic, zlato.
No tak, no tak.
Mám tě. Jsi tak...
Burgery. Burgery. Počkej, počkej, počkej.
Chyť mě!
Pamatuju si, jak jsme jezdili kempovat, když jsi byl mladší.
Každou noc
jsi usínal a počítal jsi hvězdy, nikdy jsi to nedokončil.
Přivádělo tě to k šílenství.
Většina hvězd, co jsme viděli, je už mrtvá.
Mně se zdají docela živé.
Protože ony to ještě neví.
Ahoj.
Všechno v pořádku?
Jo, všechno v pohodě.
Určitě?
Jo.
Tak dobře.
Tak fajn. Ruku?
Sbohem,
dolů,
moc pomalu.
Mám tě ráda.
Víš, je to něco jako dovolená.
No, kdyby Matt nebyl nemocný...
A máš velký pokoj, jako dospělá holka.
Nebudeš se tu bát?
Mám tu hračky.
Tak jo.
Začni.
Nyní se ukládám ke spánku, prosím Boha, ať ohlídá moji duši.
Pokud umřu před probuzením, prosím Boha, ať přijme moji duši.
Amen.
Pověz nám
jak spoutat duši...
Bezkontaktní trauma.
Trauma na jednom místě těla může mít následek jinde na těle.
Není to neobvyklé.
Žádná horečka, výborně. Méně nevolnosti, dobře.
Dokonce i chuť k jídlu. Vynikající.
A žádné oční nebo sluchové halucinace, nebo poruchy chování.
Nebo ano?
Ne.
Tak můžeme postoupit do druhé fáze.
Opatrně.
Pozor na schody.
Tak fajn, už jsme skoro tam.
- Díky. - Není za co.
Zapomněla jsem kabelku, hned jsem zpátky, počkej tu.
Mámo?
Ty modré, co bere na tu nevolnost.
25 babek za pilulku.
Já vím. Zkoušela jsem to,
Petere, byla jsem tam hodinu...
Matte?
Matte. Kde jsi?
Tady.
Jak jsi se sem dostal?
Co je to za místo?
Pojď, provezu tě.
Zpomal.
Matte. Matte!
Zastav!
Nech toho!
Zastav! Matte!
- Co se to tu děje? - Co to s tebou je?
Asi jsem špatně slyšel.
Dobrý Bože!
Tak proto je nájem tak levný.
Co o tom víš a kdy ses dozvěděla o... Ježíši...
O čem?
Co tohle kdysi bylo.
Neřekla jsi kdysi, že nemůžeme žít ve Iži?
No to bylo dříve, když jsi byl opilec a Ihář.
Dík. To už ale nejsem.
Já vím.
Promiň, Petere.
A máš pravdu, měla jsem ti to říct.
Já jen
potřebovali jsme nějaké místo. A tohle se zdálo perfektní.
Tak,
všichni teď víme, že tohle bývala márnice.
Ale teď už ne a již spoustu let ne. Je to jen dům.
Cihly, hřebíky a dřevo.
Je to náš dům, dokud Matt neskončí léčbu.
Všichni jsme pod velkým tlakem, takže musíme držet spolu,
jako tým, ano?
Tak dobře. A teď, kdo přednese modlitbu?
Matte?
Matte.
- Matte... - Jonahu... Jonahu!
Zlato...
- Jsi v pořádku? - Matte?
- Co je s tebou? - To ty léky.
Neviděli jste to?
Pojď.
Tak co se stalo?
Pamatuješ se tu knížku, kterou jsme četli jako děti,
tu s divnými obrázky Muže, který nebyl?
Zbožňoval jsi tu knihu.
Jo, pamatuju.
Jak to bylo? "Šel jsem,
do schodů,viděI jsem muže, co tam nebyl,
dnes tam znovu nebyl,
ach, jak si přeju, aby odešel".
Jo.
Pamatuješ tu druhou?
Možná. Kterou?
Jednoho jasného dne uprostřed noci,
dva mrtví chlapci povstali a dali se dali do boje.
Zády k sobě, tváří k sobě, vytáhli meče a
zastřelili se.
Hluchý policista slyšel hluk, přišel a zabil ty dva mrtvé chlapce.
Matte, naháníš mi strach.
Snaží se mě volat.
Můžeš jít. Nebolelo to.
Snil jsi a těžce jsi dýchal.
Což může znamenat
buď zlý, nebo dobrý sen.
No už jsem zažil lepší.
Poslední dobou jsou některé věci těžké.
Jaké třeba?
Já nevím, jako bych... viděI a slyšel věci, které nejsou.
Nikomu neříkej, že vidíš jisté věci.
Jasné? Nepochopí to.
Pamatuji si na ten celý den, kdy má žena umírala.
SeděI jsem tam, modlil se, plakal...
Nikdy se na mě nepodívala.
Dívala se všude kolem.
Na všechny ostatní v místnosti.
Byli jsme ale sami.
Tak jsem si myslel...
Zřejmě byla tam, kde my.
V údolí
a stínu smrti.
Víš co dělat, když
zjistíš, že jsi v údolí smrti?
Neboj se zla.
Pokud bys chtěI...
promluvit si
tak přijď. Kdykoliv.
Vážně dneska musíš jít na noční?
Pokud nebudu na místě ráno jak první,
tak si najdou jiného kontraktora a pak víš...
- Jsem na tebe pyšná. - Na mě?
- Ano. - Proč?
Protože tak tvrdě pracuješ.
A plníš svoje sliby.
Všechny.
Jsi drzý! Nemůžeš si s tím hrát,
to je moje!
Jsi zlá panenka. Slíbila jsi, že Mattovi pomůžeš.
Řekla jsi, že ano, ale Ihala jsi.
- Ne, nelhala. - Ano, Ihala jsi, slíbila jsi to.
Dám tě na nějakký čas do rohu.
Zapněte světla, prosím!
Děkuju.
Matte?
Pojď. Pojď.
Hele, opatrně, pozor na mléko!
Billy? Nežertuju.
Je Mary trumbera?
- Ne. - Ale ano.
Je Billy šašek?
- Samozřejmě drahá. - Pozor na jazyk a teď jezte!
No tak, nechte toho, musím do práce.
Budete tu poslouchat Wendy, ano?
Promiň.
Ahoj, mámo.
Chovejte se slušně, nebo si vás podám.
Jasný?
Jen jsem si dělal srandu.
51, 52...
53,54...
55, 56...
57,58...
59, 60!
Už jdu!
No tak!
Kde jsi Matte?
- Ne... - Nepouštěj mě...
Wendy!
Wendy, pomoc, Wendy!
Proboha! Nechtě mě na pokoji!
Už je to dobrý. Klid. Jdeme kluci.
Billy. Pojď.
To je v pořádku, chlapče, v pořádku.
Nevím, komu to říct.
Ne, to je v pořádku, jsem rád, že jsi zavolal.
Jsou všude kolem nás. Pořád.
Žijí v smrti.
Pro všechny neviditelní.
Téměř pro všechny.
Hm.
Nejsme už jako ostatní lidé.
Víš, většina lidí prožije život pevně spjata s tímto světem,
až pak jednoho dne jdou rovnou na onen svět. Ale my?
My jdeme po mnohem klikatější cestě.
Trávíme mnoho času na hranici...
Ale i tak. Záleží jen na jednom.
A na čem?
Zjistíme, co od tebe chce.
Co ode mě chceš?
- Mami? - Teto Sáro?
Mami!
O tom jste mi opravdu měli říct.
Ty symptomy můžou znamenat, že se to přesunulo do mozku.
Ale Mattovy oči jsou v pořádku, nemá v hlavě žádné nádory.
Cokoliv způsobilo jeho chování, tímto to nebylo.
Bojím se, že se zblázní dříve, než se začne uzdravovat.
Tohle je těžké období, ale pořád je skvěIý kandidát léčby.
Věk je podstatný a přístup...
Přístup?
Celá rodina se ho bojí.
Kde je tvá dodávka?
Prodal jsem jí.
Proč jsi mi to neřekl?
Právě jsem tak udělal.
Zaplatil jsem poslední účty, hypoteční splátku...
Dnes. Jak říkal doktor.
Přístup.
Promiň. Tak moc tě mám ráda.
Mami, láska bolí.
Mami
chci abys věděla, že když... - Když co?
- Když umřu... - Neumřeš!
...tak to není tvá chyba.
Ne. Nevezmete mi ho.
Jdi od něj pryč!
Hej!
Nudíme se.
- Prosím, hraj si s námi. - Proč nejdete za Mattem?
Jo, proč nejdete za Mattem?
Je ti dobře?
Skvěle.
Tak děti, jdu počítat do třiceti, schválně, jestli najdete nové schovky.
Matte.
1, 2, 3, 4...
- Vejdu se sem taky. - Najdi si svoji schovku.
Čas uplynul, už jdu!
Pusťte mě odtud! Pomoc!
Pusťte mě odtud!
Co je? Pojď sem! Co se děje?
Co je?
- Mary? - Tady!
Panebože, jsi v pořádku?
Pozor na podlahu!
- Podlaha musí být prohnilá. - Kde?
No, tady určitě, jinak by sem nepropadla.
Počkej tu, jo?
- Jsi v pořádku? - Brouci.
Dobrý? Jo?
Co to bylo?
Bože.
Co je to?
Tak fajn, jdeme.
Konec her.
Bože, všichni jsou
mrtví.
To je smutné, to je asi poprvé, co je někdo fotil.
Co to je?
Nevím.
- Jsi v pohodě? - Jo.
To je divný. Musí to být fotomontáž.
Ukaž mi je.
Co je?
- Nic. - Matte, no tak!
Dej mi šanci!
- ViděI jsem ho. - Nekecej.
- Měla jsi šanci. - Promiň...
Pokračuj.
Prosím.
Myslel jsem, že mám halucinace. Ale vídám toho kluka.
Skoro každý den, co jsme sem přijeli.
Probouzím se uprostřed noci,
a přijde mi, že je v mém těle a dívá se mýma očima.
Jednoho jasného dne uprostřed noci,
dva mrtví chlapci povstali a dali se dali do boje.
Já i on jsme jen dva mrtví chlapci.
Možná tady straší.
Každopádně, musíme přijít na to,
kdo tyhle věci dal pod podlahu
a proč. - Jo, ale jak?
Nikomu to neříkej, ale všude v zemi jsou jisté domy,
kde jsou uschována všechna tajemství.
Známé většinou jako
knihovny.
Hele, podívej.
Případ zhmotnění.
Tohle je Ramsey Aickman.
A tohle byla jeho márnice.
MěI zajímavého koníčka:
Psychologický výzkum.
A ten tvůj kluk, to mrtvé dítě,
jmenoval se Jonah. A byl Aickmanův asistent a médium.
Údajně kontaktovali mrtvé skrz Jonaha.
Lidé si chodili promluvit s mrtvými příbuznými, ženami,
nebo zjistit, kde se skrývají rodinné šperky.
Prohlásil, že objevil, jak zesílit seance.
Takže nejen kontaktuje mrtvé,
ale že dokáže, aby se věci objevovaly.
Jaké věci?
Ektoplazma.
Co je ektoplazma?
Záhadná protoplazmická substance, proudící z těla média.
Jako na těch fotkách.
Fotografie ektoplazmy často ukazují, jak jedinečný materiál,
vytéká z přírodních otvorů médií,
z úst, uší, nosu, očí
a dokonce i níže umístěných otvorů.
Aickman pořádal seance v tomto domě,
lidé z okolí sem chodili a zkoumali to.
Profesoři z Harvardu, samé velké zvířata.
Aickman se stal proslulým Jonahovými seancemi.
Co se mu stalo?
Tady se to zamotává.
Při jedné seanci vedené Aickmanem a Jonahem jako médiem,
všichni čtyři přísedící a Aickman byli nalezeni mrtví.
Příčina smrti nejasná.
- Takže Jonah je zabil. - To nikdo neví.
Není po něm známky, zmizel a nikdo ho nikdy neobjevil.
Až doteď.
Tady je to nejpodivnější.
O 30 let později, v padesátých letech, když rozšiřovali dálnici,
udělali obchvat přes místní hřbitov.
Počkej, po té cestě jsme jeli snad tisíckrát do nemocnice.
No jde o to, že když se snažili přemístit hroby jinam,
- zjistili něco podivného. - Co?
Mělo tam být přes sto těI,
ale rakve byly prázdné, naplněné pytli s pískem.
- Někdo ukradl ta těla. - Aickman.
- Jonah, Aickman? Jonah? - Možná.
Ale proč?
Nevím.
Ale možná znám někoho, kdo to ví.
- Pozoruhodné. - Myslíte, že je to opravdové?
ViděI jsem hodně podvodů, ale i opravdových věcí.
Jednou v Paříži...
Myslel jsem, že nic horšího neuvidím,
ale tohle... Muselo to být silné médium.
- Co je to? - Oční víčka.
Lidské.
- K čemu jsou? - Nekrománie.
Obtěžují těla.
Naplňují je nějakým kouzlem. Hledají sílu,
aby kontrolovali mrtvé skrz nějakou část jejich těla.
- Proč oční víčka? - Dobrá otázka.
Tradičně zavíráme mrtvým víčka, aby mohli odpočívat v temnotě.
Když je odstraníme, mají pořád otevřené oči,
pořád vidí...
Možná chtěI, aby se stali jeho pozorovatelé?
Strážci tohoto domu?
Je to záhada.
Mimochodem, někde jsou těla, co patřila těm lidem a
on je použil.
Myslím si, že Aickman je využil, aby posílil sílu Jonaha.
No, on zesiloval jeho seance.
Asi nějak svázal ducha mrtvých do jejich těI,
jo, jako zesilovač. Asi skrz nějaký rituál.
Možná je pohřbil někde venku u domu?
Možná pomůže, když se pomodlíme.
Za všechny ubohé duše, co zde zemřely,
i za toho chlapce.
Prosím, prosím, pomozte mi.
- Mami. - Pomozte...
Matte!
Kdo jste? Co tu děláte?
- Matte? - Jsem reverend.
- Požádali jsme, aby přišel. - Co že jste?
- Potkali jsme se v nemocnici. - Zmizte z mého domu!
Zůstane tady!
- Seznámili jsme se v nemocnici, kde se taky léčím. - Ven!
Zavolal mi pro radu, je to těžké vysvětlit.
Zkuste to.
Já věřím,
že v tomto domě je něco zlého.
Něco, ani živé, ani mrtvé.
A chce to vašeho syna.
Což je moc nebezpečné, pro někoho blízko smrti.
Tak to není!
Přeju si to jako vy.
Ale řekněte,
necítila jste tu něco divného?
Nevím, o čem mluvíte.
Oceňuji vaše starosti, ale tuto pomoc teď nepotřebujeme.
- Chci, abyste odešel. - Samozřejmě.
Nejste v tom sama.
Petere.
Matte?
To si dělají prdel.
Hej! Je někdo doma?
Všude se svítí!
Proč?
To je směšný!
Proč tu každý spí a má rozsvíceno? Proč?
Pil.
Jako bych rozdělal oheň a házel do něj peníze!
- Co? - To bude dobré.
Musím platit hypotéku, nájem...
Tady je další!
V každém pokoji se svítí!
Tady. Takhle to bude.
Spěte ve tmě!
No vida... Je tma.
Petere.
To bylo kruté a dětinské.
Každého jsi vyděsil.
Nesahej na mě... ne, ne!
Tvoje rodina tě potřebuje silného.
Ne sebelitujícího se.
Jestli se zase opiješ,
nechoď už domů!
Omlouvám se, nevěděla jsem, komu jinému zavolat.
Nic se neděje.
- Vážně se na to cítíte? - No řeknu to takhle...
Jsem akorát v tom pravém stavu, kdy můžu komunikovat s duchy.
Co je to?
Magnety. Železné magnety.
Železná obrana proti zlu.
Není náhoda, že věznice mají železné mříže,
nejen že zadržují těla,
ale i zlo.
- Co hledáte? - Místo, kde zemřel.
Známky smrti jsou zuřivé,
nebo naplněné vztekem, strachem,
nebo silnou emocí.
Takhle tomu je, pokud se duch nedostane na místo odpočinku.
Proto zakrýváme zrcadla, světlo svíček,
a roztáhneme záclony, aby našli cestu ven.
Proto dům s uvězněnou duší, není ani tak
strašidelný.
Jako je duchem ovládaný.
Co je tam dole?
Mattova ložnice. Tam kdysi...
Děti jsou nahoře?
Ano. Je tu.
Vidíš ho, Matte?
Nic nevidím.
Jste silná. Neměla byste nic vidět.
Tak tady tě uvěznili.
Neboj se.
Ať jsi udělal cokoliv, nejsme tu, abychom tě trestali.
Jsme tu, abychom tě osvobodili.
Jako ptáka,
který vlétne do pokoje.
Musí tu být ještě nějaká jiná cesta.
Možná v té zdi.
Musím dostat jeho ostatky z domu.
Dost!
Přestalo to.
- Bude nyní Matt v pořádku? - Ano.
Dům je tichý a v pořádku.
Musím vás varovat, že občas, za den, nebo dva...
se může něco divného stát, něco jako následný šok po zemětřesení,
ale nebojte se,
přejde to nejpozději do dvou dní.
Tak fajn.
- Děkuji. - To je v pořádku.
Kéž bych mohl říci, že mi bylo potěšením, ale...
- Můžete řídit? - Všichni jsme v božích rukách.
Zbývá jen pár nocí do rodičovského dne.
Nemůžu čekat, musím trénovat střílení, tati.
Vystřelím šíp zpříma a daleko,
umím plavat a jsem otcovo sluníčko.
Bude to skvělé. Co když to my dva všem nandáme?
Tedy pokud nejsi moc starý a zlomený.
Tak fajn, to je všechno, měj se táto.
Tak a je to. Cokoliv tu bylo, je to pryč.
Všichni jsme si prožili svoje...
Zůstaňte tu!
Matte!
Proboha, co sis to udělal!
Jedu za nima, až se vrátím, mizíme odsud.
Pane...
Teď po vás půjdou.
Utíkej...
Pomozte mi někdo...
Prosím, pomozte mi někdo...
- Kde je Matt? - V nemocnici.
Doktoři se o něj postarají.
Ahoj, nejsme doma, ale můžete nám nechat vzkaz.
Udělal jsem hroznou chybu!
Aickman nevzal mrtvým víčka, aby viděli.
Ale aby je učinil neviditelnými.
Všechna ta chybějící těla...
Všechny tu ubohé duše jsou stále v domě.
Ale ten chlapec nebyl zlo.
Snažil se je osvobodit. A já jsem ho odvedl.
Vše, co tam nyní zbylo, je jejich vztek.
Musíte hned utéct!
Utečte!
Promiň.
To je v pořádku. Jsi tady a to je podstatné.
Je pod sedativy a teď je mu dobře.
Prošli jsme si testy.
Obávám se, že nemám dobré zprávy.
Jsou horší než předtím.
Léčba nezabrala.
Kolik mu zbývá času?
S těmito výsledky nevím, co ho drží naživu.
Mohlo by to být už dnes v noci.
Nikdy přesně nevíme čas.
Můžeme ho vidět?
Pochopitelně.
Jednoho slunného dne uprostřed noci...
...dva mrtví chlapci povstali a dali se dali do boje.
Nemohl se dostat daleko.
Tady Dr. Brooks, dejte mi ochranku, prosím.
Jednoho jasného dne uprostřed noci,
dva mrtví chlapci povstali a dali se dali do boje.
Matte?
Matte.
Matte!
Jdeme hrát na schovku, ano? Rychle, jdeme.
- Musíme odsud, pojď. - Co se děje?
Musíme jít... musíme...
Matte! Matte, ne, ne...
- Běžte pryč! - Matte...
Běžte pryč!
Matte!
Bežte, prostě běžte pryč!
Ať se děje cokoliv, nepouštěj je sem!
- A co ty? - Já už jsem mrtvej.
Pusť nás domů, Matte!
Najdeme ho.
Mami! Táto!
Kde je Matt?
- Uvnitř. - Nechápu to.
- Neřekl jste, že je po všem? - Snaží se to teď ukončit.
Proč tam nemůžeme? Musíte mě tam pustit!
- Musím pro mého syna! - Oheň...
Prosím, nechte mě tam jít!
...na propuštění duší.
Na co čekáte? Jdeme! Matte!
Matte...
Jsem tady... tady.
Hospodin jest můj pastýř, nebudu míti nedostatku.
Dopřává mi odpočívat na travnatých nivách,
k vodám tichým mne přivádí.
Moji duši čerstvou udržuje,
stezkou spravedlnosti mě vede...
Pomohl mému synovi.
Tady jsme. Tady jsme...
Matte...
Opatrně.
Probuď se.
Bude v pořádku? Bude v pořádku?
Bože můj...
Prosím, Matte, dýchej...
Miluji tě...
Tak moc tě miluji.
No tak, Matty, probuď se.
Prosím, miláčku...
Vrať se.
Bože!
Budeš v pořádku.
Je v pořádku.
Je mi jedno, jestli mi někdo věří, nebo ne.
Vím, co se stalo.
Doktoři a sestřičky ví.
Moje rodina ví.
A můj syn žije
a je zdravý.
Na ničem jiném nezáleží.
Říká se, že Bůh prý zasahuje záhadnými způsoby.
Už se ale neříká, jak záhadné můžou být.
Berte to jako varování.
Matt Campbell se zcela uzdravil a jeho rakovina zmizela.
Dům Aickmanových byl zrekonstruován a opět prodán.
Žádný z dalších obyvatel nezpozoroval žádné podobné události.
Časování a překlad z odposlechu Lorsson www. titulky. com